Petíciók a fellépések ellen, tömeges tiltakozás és száműzetés a rádiócsatornákról. A sok rossz mellett azért születnek gyöngyszemek is.
Sok dologgal találkoztunk már, amit divat volt utálni. Mindenki gyűlöli a valóságshow-kat, a plázákat, az anyósokat, a nagyvárosokat, a falvakat. A régi céltáblák mellé most a Nickelback kanadai zenekar is megérkezett, miután az elmúlt hónapokban fellázadt ellenük a nemzetközi közvélemény. Igazából senki sem tudja, hogy miért, de elkezdtek „Nikelback-mentes” rádiócsatornák alakulni, és legújabban már fellépéseik ellen is aláírásokat gyűjtenek.![Bizony, lehet imádkozni...](http://kulturpart.blog.hu/media/image/2011-11-28/7902858/nickelback_church.jpg)
Ez történt Detroitban is, ahol egy amerikai focimeccs félidejének zenei aláfestésére kérték fel a zenekart. A helyi csapat rajongói oly mértékben felháborodtak, hogy rövid idő alatt több mint 55 000 aláírást gyűjtöttek össze egy petíción annak reményében, hogy a szervezők lemondják a fellépést és valaki mást hívnak meg. A tiltakozás időzítése egyébként még szerencsés is lehet, hiszen a napokban jelent meg az együttes új albuma, és mint tudjuk, a rossz sajtó is jó sajtó.
A New Yorkban alkotó Scott Bradlee megtalálta a tökéletes megoldást a problémára. Zenésztársaival közösen egy igazi remekművet hoztak létre, amikor megalkották a Nickelback egyik legismertebb számának, a ’How You Remind Me’-nek Motown változatát.
Akár szeretjük a Nickelbacket, akár nem, azt el kell ismerni, hogy ha a dal tényleg 50 évvel ezelőtt született volna, sokkal népszerűbb lenne.
A Motown sound egyébként a soul műfaj egyik ága, mely Detroitban keletkezett az ötvenes években. Az elnevezés egy szójáték, ugyanis a város autóipara miatt kapta a motor és town szavakból összekovácsolt becenevet, melyet a zenei műfaj legendás kiadója is magára vett.
A gospel és ritmusos blues elemeit ötvöző hangzás ismert és legendás képviselői közé tartott Ray Charles, Little Richard és Stevie Wonder is.
A fenti klip mintapéldája a Motown soundnak, hiszen a jellegzetes csörgődob mellé a zenészek még a műfaj fénykorában divatos mozgáselemeket is beépítették a videóba. Az egyetlen dolog, ami hiányzik, az a kórus, de ezt talán a remek feldolgozásra való tekintettel kivételesen megbocsáthatjuk.